800.000 BØRN EFTERLYSES HVERT ÅR I USA.
DE FLESTE BLIVER FUNDET INDENFOR ET PAR DAGE.
1.000 BØRN FORSVINDER SPORLØST
- Intet som helst. - Hvad skal vi gøre?
Politiafspærring.
- Ingen går ud eller ind. - Men, der er andre indgange.
Bare få det til at se ud af noget.
Hvordan har du det, fru Denning?
Vi har ikke fundet dem.
Hverken "ham" eller de andre.
36 TIMER TIDLIGERE.
Vores by har været død i seks år.
Først gav vi lukningen af minen skylden. Ingen arbejde til folk.
Pengemangel. Mangel på alt.
Men, så fik vi noget værre at give skylden. Noget var kommet til byen.
Noget slemt, som ødelagde vores by endnu mere.
Den morgen vidste ingen, at det hele snart ville kulminere.
- Du må ikke drikke på gaden, Brawley. - Hvilken gade?
Julia!
Julia, hjælp os lige.
- Hvad er der sket? - Hun begyndte bare at skrige.
- Hvor lang tid har det stået på? - Det ved jeg ikke.
- Du godeste. - Du vidste det ikke?
Jeg har ikke udstyret til det, Tracy.
Når veerne kommer igen, så tryk der, hvor du kan føle mine fingre.
Tryk, der hvor mine fingre er. Og tryk nedad. Og tryk.
Her kommer den. Godt gået, pige.
Godt så. Den er vendt.
Fødderne kommer først, men det går nok.
Nu skal du presse virkelig hårdt.
Pres. Pres til, Carol.
Du gjorde det. Her er den. Du gjorde det.
Hvorfor kan jeg ikke høre noget?
- Barnet har det godt. Fint. - Jeg tager det med ud.
- Men, barnet. - Jeg ved det, skat.
Julia tager sig af barnet. Det lover jeg.
Åbn dine øjne. Kom nu.
Træk nu vejret. Du kan godt.
Kom nu. Træk vejret.
Kom nu.
Træk vejret.
Du kan godt. Gør det nu.
Aben dine øjne.
Der er du jo.
Det blev en stor dreng.
Ikke sygehuset, Julia.
- Han skal overvåges, Tracy. - Niksen, jeg gør det ikke.
Steven.
Svinet skjulte aldrig, at han kan lide mine piger.
Han spankulerer altid foran dem, som en hane.
Han viser sig frem i de åndssvage cowboystøvler.
Han viste dem altid ting. Lærte dem alt muligt, og Carol faldt for det.
Var du klar over det?
Hvis jeg havde vidst det, ville jeg have skudt ham. Farvel cowboy.
Slip af med ham.
Det her rager ikke andre end os, Julia.
- Ikke noget sygehus. - De vil ikke spørge om noget.
Jeg vil ikke udsætte Carol for skammen. Hun er ikke engang 18 år.
Vi tager hånd om vores egne problemer.
Cold Rock. Nogle gange blev børn født, selvom de ikke var ønskede.
Folk klarede det, og de råbte ikke højt om det.
Det var måske en smule trist, men det gav mening.
Fordi der skete noget værre, når vi snakker om børnene.
Ønsket eller uønsket. Drenge eller piger. Nogle af dem forsvandt bare.
Noget var kommet til Cold Rock, som tog børnene.
Noget så truende, så gruopvækkende, at folk til sidst navngav fænomenet.
Hun var på sit værelse, et par minutter før.
- Da jeg kom tilbage... - Var hun væk. Simpelthen forsvundet.
Der var ingen støj. Intet skrig.
Der var ingenting. Jeg kiggede udenfor og han var væk.
- Jeg ville ønske, jeg havde været der. - Jeg troede ikke mine øjne.
Jeg så op og ned af gaden og gik i panik.
- Det eneste jeg tænkte, var Lokkeren. - Jeg tror, at han er djævelen.
- Hvem bortfører andre folks børn? - Vi snakker om Lokkeren.
- Det er en skrøne. Han findes ikke. - Han eksisterer.
Hvis det var en rig by, så vil hæren lede efter børnene.
Jeg så ham to gange den aften. Han gik ind i skoven.
- Som om han ville undgå broen. - Det er et kæmpeområde.
Der er så mange steder, hvor man kan skjule sig.
Hvad snakker du om? Hvad er det ellers? Selvfølgelig er det en pædofil.
Et røvhul, som kun vil børn ondt. Alt hvad du siger er lort, sherif.
Han er hverken Bøhmanden eller djævelen eller noget andet.
Lokkeren, min bare. Svinet har et navn -
- og skider i bukserne, når vi sætter ham i stolen.
Du ved en masse, ikke sandt, Douglas?
En kop kaffe, Beth.
Jeg sad der, og hørte dig fortælle os din livshistorie.
Og du er her for at fange et spøgelse?
- Ja. - Som jeg lige sagde.
Skål.
De damer. De herrer.
- Den sorte ridder er tilbage? - Kom i morges. Det var hans 4. kop.
- Stærk og ingen sukker. - Skal man sidde i bilen hele natten...
- Hej, folkens. - Hej, Julia.
Hvad skal det til med han fiser rundt? Og til hvilken nytte?
- Mener du Dodd? - Jeg mener Sherlock Holmes.
Det er som et klokkeværk. Sidste barn forsvandt for to måneder siden.
Det varer ikke længe, inden den næste forsvinder.
- Dodd er tilbage på sporet. - Som om det gør en forskel.
- Byen er allerede færdig. - Ja, alle føler sig ret deprimerede.
Fru Johnson. Jeg har ikke set hende i flere uger.
Vor herre bevares. Hun ser mere afdanket ud, end før.
- Hun kunne trænge til en kop kaffe. - Hun kunne trænge til at vinde i lotto.
Til dig. Det er fra Trish.
Vil du ikke have den? Det ville gøre dig godt.
Jeg må have drukket mig i hegnet i går, da jeg fejrede fødslen af min knægt.
- Men jeg bestilte ikke en sygeplejerske. - Og goddag til dig, Steven.
- Hvad laver du her? - Samler stumperne sammen.
- Jeg ved, hvem jeg er. - Og hvad fanden betyder det?
- Jeg snakker til dig. - Vil du også slå mig?
Bland dig ikke i vores sager. Jeg kan godt lide Carol.
- Lige så meget, som din kværn. - Jeg kan ikke lide din stil.
Må han hvile i fred, men din mands fodspor kan man ikke udfylde.
Men, han var også læge. Du er bare sygeplejerske.
Hold dig til at skifte bleer og hold dig fra mig.
- Hej, Tracy. - Kom ind og sæt dig ned.
- Hvordan har knægten det? - Jeg har sendt dem ud til min søster.
De har et stort hus, som er tæt på alting.
- De har det bedre der. - Carol er ikke i stand til at rejse.
De ankom uden problemer. Du må forstå, at jeg stadig må arbejde.
Om 45 minutter skal jeg til jobsamtale. God løn, fint arbejde og drikkepenge.
- Det må du kunne forstå. - Det forstår jeg også.
- Jeg må fortsætte livet, Julia. - Jeg forstår dig godt, Tracy.
- Skal jeg lave en kop kaffe? - Er han her stadigvæk?
Ja, han skal lige have tid. Det er ikke så enkelt.
Han er svær at håndtere.
- Du må stole på mig i denne sag. - Hvad med Jenny?
Din mor kørte til Cathlou.
TAK
Du har ikke været i taleterapi, vel?
HVAD KAN JEG FORTÆLLE FJOLSET? HAN ER EN IDIOT
Fint nok. Nu er jeg her.
Snak.
Hvorfor gemmer du dig altid bag dit hår? Du er så smuk.
Tror du også på det?
JEG SÅ HAM
Det var som en gammel legende. Noget fra en eventyrbog. Eller en gammel sang.
Alle snakkede om Lokkeren, fordi alle var bange for ham.
Folk var bange for, at han ville slå til igen.
Og når han gjorde, var man taknemmelig for, at han tog et andet barn.
Måske følte man sig skyldig ved tanken, men det varede ikke ved.
For alle havde deres problemer at slås med.
Det var ikke godt eller ondt. Det var nu engang, som det var.
- Hej. - Hej.
- Færdig for i dag? - Ja.
Der er flere varer i bilen. Er alt i orden?
- Han har ventet på, at du kom hjem. - Ja?
Ja?
Hej, skat. Det var en smuk sang.
Christine fortalte, at du savnede mig i dag.
Jeg har også savnet dig.
- Hvad har du lavet i dag? - Vi lavede en vulkan af bagepulver.
Fik du den til at bryde ud? Hvordan klarede du det?
Man blander bagepulver og eddike sammen også eksploderer den.
Gæt, hvad vi skal have til aftensmad. Rosenkål.
Aftensmaden er klar om en halv time.
Okay.
- Hvad er det? - En gorilla.
- Hvor bor han? - Han bor i Australien.
Tror du? Det kan være, den bor i junglen. Fisken kan bo i voldgraven.
Den kan patruljere vores farvand, så ingen kan komme ind. Den spiser alle.
Bombe!
Lav lige taltricket. Jeg har lært ham et taltrick.
- Tænk på et tal. Gange med sig selv. - Vent lige et øjeblik.
- Nu tænker jeg på et tal. - Gange med sig selv.
- Læg seks til. - Ja.
Halver den. Tag det første tal, du tænkte på og tallet er tre.
Jeg ved det godt. Den virker hver gang.
Så, min ven.
- Skal du på arbejde i morgen? - Ja.
- Jeg prøver at få før fri. - Kan vi så lege sammen?
Det lover jeg.
Godnat, David.
- Hvad har I så lavet i dag? - Det er mere, hvad han spurgte om.
- Hvad spurgte han om? - Det starter med T.
- Tv. - Hvad sagde du så?
At det er et apparat, designet at onde konglomerater, for at fordumme folk.
- Sådan. - Tak. Han bad mig købe et, -
- så han kan se tegnefilm. - Hvad sagde du så?
- Jeg valgte at ignorere spørgsmålet. - Ja, selvfølgelig.
- Jeg så Tracy i dag. - Og barnet?
- Sendt til Seattle. - Typisk.
Jeg så Steven. Han fortalte mig, hvor ringe jeg var, i forhold til min mand.
- Selvfølgelig. - De mener, at de ejer ham.
Han betød meget for byen. Han hjalp dem.
- Han prøvede. - Han var en helgen.
Jeg er så træt af at snakke om det. Jeg bringer det hele tiden op. Undskyld.
Kors.
Du ved godt, at du kan lide det.
Jeg ved snart ikke.
- Du siger bare stop. - Så bare en smule.
- Jeg får bare hovedpine. - Drik det, så skal det nok gå væk.
Jeg ved ikke, om jeg kan drikke det. Det er virkelig...
Jeg har det godt. Det ved jeg, at jeg har.
Så, min lille djævel. Hvor er du?
For I har syndet foran Gud.
Vi er fortabte. Vi skal alle i helvedet. Og du kan ikke gøre noget som helst.
Den eneste frelse for dig, er lammets blod.
Christine?
Sidste uge, sad jeg i et fly, på vej fra Memphis, -
- på vejen til Orlando. En venlig mand, som sad ved siden af mig, sagde, -
- "præst, jeg gør gode gerninger sørger for min familie".
"Jeg tager mig af mine venner".
Jeg så ham i øjnene, og sagde, "Det er flot".
"Men, sig det til Djævelen. For du skal i helvedet".
Åh, min Gud. Christine.
Snak til mig.
David? David?
David?
David!
David?
Sådan.
Snak til mig.
David!
Stop!
David, David.
Et barn forsvinder sporløst.
- Der er ingen afslutning. - Det er frustrerende. Man skulle tro...
David!
Fru Denning?
Lort.
Fru Denning.
Lad mig hjælpe dig.
Kan du stå op?
Kommissær, din anmodning blev modtaget. Hovedkvarteret sender forstærkninger.
To patruljebiler. De kører fra Seattle nu.
Anslået ankomst om to timer.
John, jeg er på vej. Jeg er allerede på motorvejen.
Det er fyren, vi eftersøger, ikke?
Jeg kommer også så hurtigt jeg kan.
Vi skal nok finde svinet.
Kom. Det går fint.
Du kommer på højkant igen. Satans.
- Vi har en nødsituation. - Åh, min Gud.
Julia, hvad er det sket med dig?
Jeg fandt hende på vejen. Svinet, som har gjort det, er stadig på fri fod.
- Skal jeg tage med? - Skaf en ambulance og tag dig af hende.
Er du sikker?
Det skal nok ordne sig.
- Lad hende i fred. - Ja, giv os lige plads.
- Er du kommet til skade, skat? - Hvad skete der, Julia?
Sådan.
Vent her. Jeg kommer om lidt.
Gå ud og gør dig i stand.
Jeg har håndklæde og rent tøj på mit kontor.
Når du er færdig, kan du måske fortælle mig, hvad der er sket.
Tak.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal. - Tænk dig godt om, sherif.
Tænk over din pension. Hvor lang tid har du tilbage? Otte måneder?
Politiet i Pittsville skal underrettes.
- Det skulle ikke gå sådan. - Derfor skal du ud til minen.
Jeg vil vide, hvad hun er ude på. Vi er i samme båd, brormand.
Jeg er sgu ikke din bror, røvhul.
- Jeg skal lige tænke mig om. - Ja, gør du bare det.
PIGE FORSVUNDET I PITTSVILLE. ER DE FORSVUNDE BØRN SOLGT SOM SLAVER?
ENDNU ET BARN FORSVINDER NÆR SIT HJEM.
Hun kigger på barnets billede.
- Hun er mistænksom. - Hvad gør vi nu?
- Jeg fanger hende. - Rør dig ikke.
Sæt dig.
Hun flygtede!
Kællingen er i skoven.
Tag hvad I har brug for i jeres biler.
Steven, tag gruppen der og før dem ind i skoven.
- Find hende, og før hende til mig. - Jeg skal nok finde hende.
Gør ikke noget dumt. Find hende og bring hende til mig.
Skal du stadig tænke over det?
Kom nu, lad os smutte.
Hun kan ikke været nået langt.
Sherif, Campbell her. Centralen fra Seattle har lige kaldt.
De sender forstærkninger. De siger, at Dodd forfølger vores mand?
Er du klar over det?
- Hører du, sherif? - Ja, jeg hører dig. Røvhul.
Hvorfor gør jeg det? Jeg har to lortebiler og en inkompetent betjent.
Nej, nej. Hun gemmer sig i skoven.
Rør dig ikke ud af flækken. Jeg ringer til dig.
David?
Mor.
Det er snart forbi, min engel. Alt er i orden.
Hun gør mig bange.
Det er overstået, skat.
Det tog mig en time at berolige ham.
Bare at få ham til at genkende mig.
Ved du hvordan en mor føler det, når hun ikke bliver genkendt af sit barn?
Du har hjernevasket ham. Du fortalte ham, at jeg var død.
Hvad fanden har du tænkt dig?
I går aftes, som næsten alle aftener, -
- gik jeg ind i skoven, for at finde svinet, som havde taget min søn.
Lokkeren.
Gamle fru Ashcroft sagde, hun havde set ham to gange ved aftenstide.
Derfor gik jeg.
Og gik.
Helt tilfældigt kom jeg til dit hus.
Held eller intuition. Kald det, hvad du har lyst til.
Og der var han.
Jeg kunne ikke tro det, men der var han.
Det kørte helt rundt i mit hovede. Jeg prøvede at finde mening med galskaben.
Drømte jeg det?
Jeg tænkte på Trish.
Hun havde lavet et alter til ham. Ligesom hun havde med de andre.
Fire stearinlys og bøn om hans tilbagevenden.
Når man snakker med Trish, lytter hun.
Hun har aldrig set mig som en tosse.
Hun var ikke den første kvinde, jeg så.
Da jeg så i dine øjne, vidste jeg, at jeg ikke var skør.
Var det ikke nok, at se mig sådan? Skulle du absolut byde mig en kop kaffe?
Med dit uskyldige udseende og engleblide ansigt.
Var du bekymret? Følte du dig skyldig?
Eller er du Jordens mest kyniske kælling, -
- og tilbyder kvinden, hvis barn du har kidnappet, en kop kaffe?
Jeg ventede på, at du gik.
Jeg ventede, indtil restauranten var tom.
Trish troede ikke på mig i starten.
Folk herfra stoler på dig, Julia Denning.
Jeg snakkede og snakkede, indtil hun kom i tvivl.
Da mistanken var blevet for stor, sagde jeg, at jeg ville hente min søn.
Hun spurgte, om jeg ville bryde ind i dit hus.
Hvis han ikke var der, kunne hun selv køre mig til tosseanstalten.
Hun besluttede, at holde restauranten åbent hele natten.
Hun ventede på nyt fra mig, og holdt åbent for de faste kunder.
Men, det var ikke mig, de så ankomme.
Da jeg så dig i vinduet, med mit barn, ville jeg ringe til politiet.
Men, jeg stoler ikke på dem.
Det eneste, de har gjort for mig, var at smide mig ud af mit hus.
Jeg er ligeglad.
Se, hvor de tvang mig til at bo, sammen med min søn.
Du tog mit barn fra mig. Du tog også de andre børn.
Hvor er de? Hvor er de andre børn?
Du fortæller, hvad du har gjort ved de andre børn, ellers lover jeg, at du dør.
Jeg gav dem til lokkeren.
- Hvem er han? - Ved du det ikke?
Hele byen snakker om ham.
Du skal ikke pisse på mig, Julia. Hvem er han?
Han er den, som alle snakker om.
Mor?
Kom her, engel.
Hun gør dig ikke noget mere.
Kig på min søn, Julia. Og fortæl ham, at du har løjet.
Fortæl, at han ikke betyder noget for dig. Han skal høre det fra dig.
David!
Nej!
Hvor har du lært det henne?
- Du gjorde det. - Vi kan ikke tage tilbage igen.
- Hvad skete der? - Vi har ingen tid.
Hele byen vil snart være her.
Det er slut.
Tag hjem, Jenny.
Tag hjem, og sig ikke noget til nogen.
JEG ER SIKKER PÅ, AT CHRISTINE HAR KALDT PÅ "HAM".
Husker du tricket, du viste os ved aftensmaden? Du tager et tal.
Ganger det med sig selv og lægger seks til og det giver tre.
FØR MIG TIL "HAM".
Du ved ikke, hvad du snakker om.
Det er et godt trick, det virker hver gang.
Spørg mig ikke om det. Du vil ikke kunne klare det.
Kan du huske, at vi spiste kagerne?
Uanset hvor mange man tog, -
- var det altid tre.
Jenny er klar over det. Hun har fulgt efter mig i flere uger.
- Umuligt. - Vi blev for skødesløse.
- Vi blev sjuskede. - Hvor meget ved hun?
Hun vil gerne se "ham".
Tag ham med ned, og så smutter vi.
Du gør det og så smutter vi, ikke?
Sig, at du ikke bliver her.
Nej!
VENTER PÅ DIG VED DEN GAMLE VEJ. CHRISTINE.
Selvfølgelig er du her stadig.
Jeg gav ham navn og adresse på dig. Måske kommer han.
Hvis du siger noget, så kommer han. Men, ikke på den måde du har tænkt dig.
Så vil han gøre ting ved dig, som du slet ikke kan forestille dig.
Forsvind herfra.
Julia, din kælling. Åben døren. Åben så den forbandede dør.
- Politiet kommer. - Du er død, din kælling.
For Guds skyld, Campbell, jeg bad dig om at holde hende fra vinduerne.
Fjern hende fra vinduet. De vil flå hende levende.
Kommissær, der er for mange.
Vi kigger ikke.
Se kun ligeud.
Betjent, du tager højre side. Når vi går ud af døren, -
- vil jeg have, at du går lige hen til...
Pis. Kom så, vi går.
Ned med dit hovede. Kig ned på jorden foran dig.
Kom ikke i kontakt. Gå direkte hen til bilen.
Sig ikke noget. Snak ikke med nogen. Se direkte ned på jorden.
Du vil dø.
Hvor er mit barn?
Kør! Kør! Kør!
Ned med hovedet, fru Denning. Ned!
Flot lille værksted.
Du godeste Gud.
Var du klar over, at huset blev bygget over det her?
Her er huller overalt. Fordelt på 40 kvadratkilometer.
- Det bliver sgu ikke sjovt. - Ikke godt for os, Chestnut.
Hele området ligger på denne schwejtserost.
Hvis børnene er her, tager det 100 mennesker 20 år at finde dem.
Hvem siger, at hun ikke har benyttet det som en udgang til skoven?
Nej.
Vi har brug for alle sammen. Tag dem med ud og vi har brug for lys.
- Intet som helst. - Hvad skal vi gøre?
Politiafspærring. Ingen går ud eller ind.
Hvordan har du det, fru Denning?
Vi har ikke fundet dem.
Hverken "ham" eller de andre.
Fortæl mig ikke...
Fortæl mig ikke, at det skal jeg fortælle forældrene.
Fortsæt.
Jeg forstår, at din mand, var meget respekteret her, fru Denning.
Det var han.
Var der ikke en stor aldersforskel på jer to?
Jo.
Han var læge i Cold Rock fra 1992, indtil hvornår?
Indtil afslutningen. Hans afslutning.
Hvordan vil du beskrive hans forhold til lokalbefolkningen?
Han holdt samfundet sammen.
Dengang havde Cold Rock værdighed.
Han var med til at skabe denne værdighed.
Ja?
Og så lukkede minen. Moralen sank.
Han forsvandt og børnene betalte prisen.
- Børnene? - De led så meget.
Jeg måtte gøre noget.
Kan du uddybe det, fru Denning?
Havde du dem på værelset? En efter en?
I et rigtigt børneværelse med bøger.
Med legetøj og musik. Fyldt med smukke ting.
Og Christine?
Hun kiggede efter børnene, når du ikke var der?
Ja.
Du har angiveligt fortalt Davids mor, at du afleverede børnene til -
- en, du kalder for Lokkeren.
Cold Rock gav ham navnet.
Findes der en mand, lad os se bort fra navnet, som du afleverede børnene til?
Nej.
Du gjorde det selv?
Ja.
Du har aldrig kunnet få børn, er det ikke sandt?
Vi kunne ikke få børn.
Fru Denning, har du bortført børnene fra Pittsville kommune?
Ja.
Fik du børnene til at forsvinde?
Fru Denning. Er børnene døde?
Dræbte du dem?
Dræbte du dem, fru Denning?
Fru Denning?
Cold Rock, USA. Pittsville kommune. Staten Washington. Nedlukket mine.
Ingen skole. Kilometervis af skov. Og en labyrint af tunneller.
Nok det værste sted at søge efter 18 forsvundne børn.
Navnet på sidste offer: David Johnson.
Hvordan klarer du det, fru Johnson?
- Jeg klarer det lige. - Fint.
Kommer du med ind?
Sæt dig.
Vi har brug for dig, for at undgå en konfrontation.
Du bliver nødt til at appellere til hende, som en mor. Forstår du?
Jeg forstår.
Hvis den forkerte bemærkning eller spørgsmål -
- får hende til at klappe i, har vi intet.
Vi har ikke fundet spor af børnene, og hun vil ikke snakke med os mere.
Hvis du mener, du ikke kan klare det, så sig mig det lige her og nu.
Nej, jeg er klar.
Prøv ikke at snakke om noget bestemt. Snak og lyt til hende.
Prøv at åbne hende en smule.
Måske kan vi få noget ud af hende, uden hun aner det. Forstår du?
Jeg ved, hvorfor du er her.
- Du ønsker svar. - Ja.
Det er ikke noget, jeg kan sige, der kan give dig trøst.
Julia. Jeg kan ikke leve.
Jeg vender og drejer alting. Og jeg savner ham.
Det er så uudholdeligt at savne ham.
Jeg tænker hele tiden på ham, og undrer mig over, hvor han er henne.
- Jeg ved det godt. - Det tror jeg ikke du gør, Julia.
Men, jeg ved det godt. Jeg var mor for dem alle sammen.
De havde alt, hvad de havde brug for.
Julia, jeg ved godt, jeg bor i et hul.
Jeg har ikke noget job, mit liv er hårdt, men jeg vil stadig dø for ham.
Det er det samme overalt.
Nederlaget og smerten.
- Det er en cyklus. - Cyklus?
Du skulle ikke være kommet.
Hvilken slags cyklus?
Systemet er knust. Det fungerer ikke.
Der er ingen vej tilbage. Ingen til at støtte.
Jeg ser det over hele kloden. Det er nemmere at give op.
Jeg er ikke bedre end dig, jeg har bare set mere.
Det handler ikke om, du er god eller ond, men om hvordan du klarer det.
Vi er så begrænsede.
Øjnene på hvert eneste barn er fyldt -
- med potentiale og håb, som vi skal imødekomme og udvikle -
- det potentiale. Men vi gør det ikke. Vi begår de samme fejl, igen og igen.
Vi tillader børnene at vokse op, knækkede og fortabte, ligesom deres forældre.
Vi må bryde cyklussen. Det burde være førsteprioritet, men det er det ikke.
Det er det, jeg har prøvet på. Det har jeg gjort overalt.
Og hvad har jeg ændret? Intet.
Jeg var bekymret, jeg hjalp, jeg gav kram.
Jeg troede, jeg forandrede alt. Troede jeg gjorde en forskel.
Da vi spurgte efter forandringer, sagde bureaukraterne, nej til det.
Det er en proces. Hver gang vi betvivler politikerne, -
- og systemet, som gør de fattige endnu fattigere.
Og børnene lider. De siger, I kan ikke gøre det. Det er en proces, -
- så cyklussen bliver bare ved og ved.
Børnene bliver ved med at lide. Og ingen gør noget. Verden forandrer sig aldrig.
Jeg torturerer dig jo bare.
Hvis du er færdig, kan du så besvare to enkle spørgsmål?
Forældrene i Cold Rock, må vide -
- om børnene er døde.
Alle sammen?
Jeg kunne ikke beholde dem alle sammen.
Hvor er de?
I skoven.
Tunnellerne.
Overalt.
Jeg er ligeglad, hvad din søster sagde. Carol skal komme hjem igen.
- Råb ikke så højt. - Jeg råber, så meget jeg har lyst til.
Du er fuld. Vi snakker i morgen.
Nej!
Det er din skyld, at hun forlod os.
Vil du have, at jeg skal tæske dig?
Hold nu din lede kæft.
Vil du gerne have tæsk?
Min skat.
Hop nu af med dig.
Dit svin. Kom her, skat.
Du rører hende sgu ikke. Du rører hende aldrig.
Denne gang ramte du ikke forbi.
Godt ramt.
Du er sgu et røvhul.
Jenny! Jenny, hvor er du?
Kom tilbage, skat! Det er i orden.
Jeg er sikkert ikke, hvad du havde drømt om. Men du er intet barn mere.
Kan du vente her et øjeblik?
- Ja, jeg tror det vil være fint. - Det skal det være.
For alle andre er Jenny Weaver død. Mød Vera Parker Leigh.
Tag dig godt af hende. Vores agent kunne ikke nå at overføre hende ordentlig.
Vær meget forsigtig de første uger.
Hendes opførsel kan vække mistanke og afsløre os.
- Nej, tak. - Jeg insisterer.
Jeg vil ikke have dine penge.
Kvinderne, som reddede hende, betalte en høj pris.
En er død, og den anden vil aldrig se dagslyset igen.
Jeg ved det godt. Jeg så hende i nyhederne.
Pengene er en fornærmelse mod hendes offer.
- Er Jenny den sidste, der bliver reddet? - Den sidste i det område.
Fru Parker Leigh.
Der er altså flere som dig?
ET PAR MÅNEDER SENERE.
Hvordan har du det, Tracy?
Jeg ventede dig ikke.
Vi har ikke fundet Jenny.
Og Chestnut gør alt hvad han kan?
- Jeg sætter en af mine mænd på sagen. - Tak.
Hvad med Julia?
Anklageren forlanger dødsstraf. Men, det tror jeg ikke, hun får, -
- i tilfælde af, at hun fortæller hvor hun har begravet børnene.
- Vi ved, at hun ikke tog min Jenny. - Hun stak jo af.
Jeg skal nok finde hende.
Godt.
- Hold ud, Tracy. - Det har jeg gjort i 25 år.
Ja, kender det godt.
Min første mor var en god kvinde. Hårdtarbejdende, generøs og kærlig.
Vi talte sammen, delte hemmeligheder. Vi lo. Men så stoppede det.
Hun kunne ikke snakke med os mere.
Om mænd. Hendes drømme. Om hendes smerte.
Min første mor elskede mig. Og jeg elskede min første mor.
Pas på.
Min anden mor, var kun mor for mig i kort tid. Jeg tænker tit på hende.
Jeg prøver at forestille mig øjeblikket i tunnellen, -
- hvor hun gav et sidste barn til sin mand.
Prøvede han at overtale hende til at stikke af sammen med ham?
Eller vidste de begge, at en måtte blive tilbage?
For at være uhyret, og betale prisen for at beskytte deres hemmelighed.
Om hun var et godt menneske eller ej, ved jeg stadig ikke.
Men min anden mor elskede mig, og jeg elskede min anden mor.
Min tredje mor, lærer mig alt om den store verden.
Hun siger, at viden er nøglen, som kan åbne alle mine døre.
Jeg fokuserer, jeg observerer. Og jeg arbejder hårdt.
Jeg lytter til hende. Jeg vil gerne gøre hende glad.
Min tredje mor elsker mig. Og jeg elsker min tredje mor.
- Du kommer for sent til kunsttimen. - Kommer.
Min verden har forandret sig.
Jeg prøver at følge reglerne. Det er en smuk verden, siger min nye mor.
Hun siger jeg skal klø på. At jeg klarer mig godt. At jeg vænner mig til det.
Jeffrey. Jeffrey. Kom så.
Vi kommer for sent.
Jeg er ikke som de andre. Jeg tror, de har glemt alt.
Det kan jeg ikke.
Hver morgen vågner jeg med tanken om at opgive alt, og løbe hjem igen.
Men så minder jeg mig selv om, at jeg ønskede mig dette liv.
Jeg ønskede det. Jeg fik det til at ske.
Er det så ikke bedre?
Er det ikke?
Danske tekster: SUBLiME
Først på www.NXTGN.org